- Hvem er du? - Jim Moriarty. Adjø!
Kriminalkonsulent...
Det har vært gøy. Den lille leken vår.
- Mennesker har dødd. - Det gjør de hele tiden.
Jeg skal stanse deg.
Hvis du ikke slutter å snoke, skal jeg brenne deg.
Jeg brenner hjertet ut av kroppen på deg.
Vi sees når jeg tar deg.
Det klarer du ikke!
Beklager, gutter. Jeg er så omskiftelig.
Det er en svakhet, men så er det også den eneste jeg har.
Jeg kan ikke la deg få fortsette. Det går bare ikke.
Skulle gjerne ha overbevist deg, men alle mine argumenter har du tenkt på.
Og mitt svar har du sikkert også tenkt på.
Kan jeg ta den?
Vær så god, du har hele resten av livet på deg.
Hallo? Ja, selvfølgelig er det det. Hva er det du vil?
Si det en gang til!
Hvis du lyver for meg, kommer jeg til å finne deg...
Og da skal jeg flå deg.
Vent!
Beklager, det er feil dag å dø på.
Jaså... Fikk du et bedre tilbud?
Vi snakkes, Sherlock.
Hvis du har det du hevder at du har, skal jeg gjøre deg rik.
Hvis ikke, skal jeg lage sko av deg.
- Hva var det som skjedde? - Noen skiftet mening.
Spørsmålet er hvem.
- Har De vært uskikkelig, Deres Høyhet. - Ja, miss Adler.
- Hva skriver du? - En blogg, om oss.
Om meg, mener du. Ut fra hvor mye du skriver.
La oss se hva vi har.
- Min kone er veldig mye på kontoret. - Kjedelig.
- Jeg tror at min mann er utro. - Det stemmer.
Min tante er blitt byttet ut.
- Dette er ikke menneskeaske. - Forsvinn.
- Vi betaler godt for disse filene. - Kjedelig!
Vi har et nettsted der vi forklarer hva tegneseriebladene virkelig handler om.
Plutselig begynte tegneseriene å skje i virkeligheten.
Interessant.
- Hva er "Den nerdete tolken"? - Det er tittelen.
- Leser noen bloggen din? - Det er den som gir oss klienter.
På din hjemmeside lister du opp 240 typer tobakksaske. Ingen leser den.
Håret er bleket. Ingen tegn til hva som forårsaket døden, unntatt flekkene.
Kjære allmektige! "Den flekkete blondinen"?
Vi fikk ikke se bestefar da han var død. Var han i himmelen da?
Når mennesker dør, tas de inn på et rom og brennes opp.
Et fly krasjet i Düsseldorf i går. Alle døde.
- Vi ser faktisk på nyhetene. - Du skiftet kanal.
Denne mannen ble sjekket inn.
I lommen fant de ombordstigningskort, servietter og kjeks fra flyet.
Passet er stemplet på flyplassen i Berlin.
Han burde ha dødd i en flystyrt, men ligger i et bagasjerom i Southwark.
- Noen forslag? - Åtte så langt.
Ok, fire.
Kanskje bare to.
- Ikke nevn de uløste sakene. - Folk liker at du er menneskelig.
- De er interesserte. - Nei, da. Hvorfor det?
1895 besøkende.
Jeg nullstilte den i går. Nesten 2000 treff på åtte timer.
Dette er ditt levebrød. Ikke 240 typer tobakksaske.
243.
- Blir dette "Magesterke mord"? - Hva med "Navlebeskuende drap"?
- Det er mye presse utenfor. - De bryr seg ikke om oss.
Det var før dere ble et nettfenomen. Noen ba uttrykkelig om bilder av dere.
Herre min hatt!
John! Dekk til ansiktet og gå fort.
- En stor sak er bra for imaget. - En privatdetektiv vil ikke ha noe.
HATMAN OG ROBIN
NETTDETEKTIVEN SHERLOCK
NETTFENOMENET SHERLOCK HOLMES
Hei. Tiden er inne nå, synes du ikke?
Kjære vene! Tomler!
Døren var... Den var...
Gutter! Det har kommet én til.
Ta det fra begynnelsen, men ikke kjed meg.
14 TIMER TIDLIGERE
Hallo der! Er alt i orden?
Unnskyld! Er det noe i veien?
Sir, det er telefon til deg.
- Carter. - Kjenner du til Sherlock Holmes?
Du får snart treffe ham. Saken er din, men la meg gi deg et råd.
Gi Sherlock fem minutter på åstedet og hør nøye på det han sier.
Og prøv å ikke gi ham en på kjeften.
Ok. En mann vil snakke med deg.
- Sherlock Holmes! - John Watson. Har dere wifi her?
- Forstår du hvor ydmykende dette er? - Det gjør ikke noe.
- Ta meg med ned til vannet. - Jeg mente ikke for deg.
Dette er en sekser. Vi bestemte at jeg bare rykker ut om det er minst sju.
Gå tilbake så jeg kan se gresset.
- Når bestemte vi det? - I går. Stopp!
- Nærmere. - Jeg var i Dublin i går.
Ikke min feil at du ikke hørte etter. Klapp igjen!
- Snakker du selv om jeg er borte? - Vet ikke. Hvor ofte er du borte?
- Vis meg bilen med tilbaketenning. - Der.
- Og den forårsaket smellet? - Ja.
Det var ikke noe pistolskudd.
Han ble drept med ett slag mot bakhodet med en butt gjenstand-
- som forsvant like mystisk som drapsmannen.
- Det er minst en åtter. - Jeg vil vite mer om sjåføren.
Han er en idiot som tror at han er mistenkt.
Han er mistenkt.
- Sett meg over. - Jeg slår av lyden hvis jeg må.
Hold den opp! Jeg vil ikke snakke her nede fra.
Hvorfor skulle han ringe politiet hvis han greide å gjøre dette uten vitner?
Han tror at han er smart.
Så du ham? Sykelig fet og med en enslig manns dårlige ånde,-
- sannsynligvis hjertesyk, lav IQ og kort forventet levealder.
Høres det ut som en mesterskurk? Ingen fare, dette er bare dumt.
Gå ned til elva. Bare gjør det.
- Sherlock! Det ringte på døren. - Hent klær til ham på rommet.
- Hvem er dere? - Mr Holmes, vi skal hente deg.
- Jeg mistet ham. - Dr Watson, det er til deg.
Helikopteret.
Mr Holmes, du bør ha klær på dit hvor du skal.
DRESS: 700 PUND
UBEVÆPNET
VELSTELTE NEGLER
KONTORANSATT
HØYREHENDT
JOBBER INNENDØRS
LITEN HUND
TO SMÅ HUNDER
TRE SMÅ HUNDER
Jeg vet godt hvor jeg skal.
- Har du bukser på deg? - Nei.
Buckingham Palace, altså.
Jeg får forferdelig lyst til å stjele et askebeger.
- Hva gjør vi her? Ærlig talt. - Jeg vet ikke.
- Skal vi treffe dronningen? - Åpenbart.
- Kan dere oppføre dere som voksne? - Jeg blogger, og han er bukseløs.
- Så ikke ha for store forhåpninger. - Jeg var midt i en sak.
- Det hele var ganske åpenbart. - Gjennomsiktig.
Vi er på Buckingham Palace, nasjonens hjerte.
Sherlock Holmes, ta på deg buksene. Tenk på din klient.
- Og min klient er...? - Fremstående, i aller høyeste grad.
Og må forbli fullstendig anonym.
- Mycroft! - Harry! Beklager min lillebrors ytre.
En heltidsjobb den der. Og du er vel dr John Watson, en kronens mann?
Min arbeidsgiver er en stor beundrer av bloggen din.
Særlig innlegget om aluminiumskrykken. Og så er det mr Holmes den yngre...
- Du ser høyere ut på bilder. - Med sid frakk og en kort venn.
Jeg betakker meg for anonyme klienter. En uklarhet per sak er nok. Adjø.
- Det gjelder nasjonens sikkerhet. - Flytt deg! Ellers går jeg likevel.
- Så gjerne. - Ikke her.
- Hvem er min klient? - Se deg rundt og trekk en konklusjon.
Du blir leid inn av nasjonens overhode, så for guds skyld...
Kle på deg!
- Jeg skjenker opp. - Hele barndommen i et nøtteskall.
Min arbeidsgiver har et problem.
En svært følsom og potensielt straffbar situasjon.
I denne nødens stund er ditt navn kommet opp.
- Dere har både politi og etterretning. - Folk ber deg om hjelp, ikke sant?
- Ikke folk med egen marine. - Det er et spørsmål om tillit.
- Har ikke etterretningen din tillit? - Nei, de spionerer mot betaling.
- Vi bør vel få opp farten. - Naturligvis.
Hva vet du om denne kvinnen?
- Overhodet ingenting. - Da bør du være mer oppmerksom.
Hun har forårsaket to politiske skandaler-
- og en lovende forfatters skilsmisse-
- ved å ha en romanse med begge parter hver for seg.
Sladder interesserer meg ikke. Hvem er hun?
Irene Adler. Går under yrkesnavnet "Kvinnen".
Det fins mange ord som beskriver hennes yrke. Hun foretrekker "domina".
- Domina... - Ikke bli redd, men det handler om sex.
- Sex skremmer meg ikke. - Hvordan kan du vite det?
Hun tilbyr "skjenning for fornøyelsens skyld" for de som vil betale for det.
Bildene er fra hjemmesiden.
- Så hun har kompromitterende bilder? - Du er snartenkt.
Ikke så vanskelig å tenke seg. Bilder av hvem?
En person som betyr mye for min arbeidsgiver.
Kan dere ikke si noe?
Det er en ung person.
En ung kvinne.
- Hvor mange bilder? - Et betydelig antall.
Er miss Adler og denne kvinnen avbildet i et antall blamerende situasjoner?
- Visstnok på alle tenkelig måter. - Du kan sette ned koppen nå, John.
- Kan dere hjelpe oss og ta saken? - Hvilken sak? Betal det hun vil ha.
Som miss Adler skriver: "Innse når du er slått."
Hun vil ikke ha noe.
Hun informerte oss om at bildene fins-
- og lot oss forstå at hun ikke akter å bytte dem mot penger eller tjenester.
En maktoppvisning overfor nasjonens mest innflytelsesrike familie.
- Dette begynner å bli gøy. Hvor er hun? - I London.
Jeg tar kontakt i løpet av dagen. Da burde jeg ha fått tak i bildene.
Håper at du er like god som du tror.
HUNDEELSKER, PRIVATSKOLE, IKKE- RØYKER, HALVT WALISISK, TEDRIKKER
Jeg vil trenge litt utstyr.
Kan jeg få en fyrstikkeske? Eller lighteren din.
- Jeg røyker ikke. - Nei, men din arbeidsgiver gjør det.
Vi har holdt det hemmelig for veldig mange mennesker.
- Jeg er ikke hvem som helst. - Mer beskjeden enn det blir han ikke.
Vi sees!
Hvordan visste du det med røykingen?
Som alltid ser du uten å få med deg noe.
- Få med meg hva? - Askebegeret.
Kate! Jeg får snart besøk.
- Det tar litt tid å bli klar. - Lang tid?
En evighet.
- Hva gjør du? - Ser etter riktig rustning til slaget.
Nei...
- Nei... - Funker for meg.
- Hva er planen? - Vi har adressen.
- Skal vi bare ringe på? - Akkurat.
- Du byttet ikke klær. - Men litt mer farge må til.
- Er vi framme? - Nesten, men det får gå. Slå meg.
- Hvilken nyanse? - Blodrød.
- Slå deg? - Ja. Hørte du ikke hva jeg sa?
Alt du sier blir til "slå meg" i mine ører.
Takk, det var...
- Det holder nå, John. - Jeg var soldat. Jeg har drept folk!
- Du var lege. - Jeg hadde dårlige dager.
- Hva skal du ha på deg? - Feltuniform.
Heldiggris.
- Hallo? - Beklager at jeg forstyrrer...
Jeg er blitt overfalt.
De tok lommeboken og telefonen.
- Kan du hjelpe meg? - Jeg kan ringe til politiet.
Tusen takk. Jeg venter her til de kommer.
Mange takk.
Takk.
Jeg så alt. Jeg er lege.
- Har du førstehjelpsutstyr? - På kjøkkenet.
Leit at du kom til skade. Kate oppfattet ikke navnet.
Unnskyld, jeg heter...
Man glemmer lett et dekknavn når man blir skremt.
Sånn. Nå er vi begge uten masker.
- Mr Sherlock Holmes. - Miss Adler, formoder jeg.
For noen kinnbein. Jeg kan skjære meg ved å dra til deg.
Vil du at jeg skal forsøke?
Dette burde gjøre susen...
Det er visst noe jeg ikke har fått med meg.
Slå deg ned. Vil du ha en kopp te?
- Jeg fikk te på slottet. - Jeg vet det.
Jeg drakk også te på slottet. Hvis noen vil vite det.
SKJORTE FRA I GÅR, BARBERMASKIN, DATE I KVELD
GLEMTE Å RINGE SØSTEREN, UTE OG DRUKKET MED STAMFORD
Problemet med forkledninger er at de alltid speiler vårt sanne jeg.
- Du tror altså at jeg er prest? - Nei, men du tror på en høyere makt.
I ditt tilfelle - deg selv.
Noen elsker deg.
Hvis jeg skulle slått deg, ville jeg også unngått nese og tenner.
Kan du ta på deg noe? En serviett, kanskje?
- Føles det vanskelig? - John vet ikke hvor han skal se.
Han vet nøyaktig hvor han skal se. Men deg derimot er jeg mer usikker på.
Hvis jeg vil se nakne kvinner, låner jeg Johns pc.
Vi har bedre ting å snakke om. Nå vil jeg vite...
- Hvordan gikk det til? - Hva?
Vandreren som ble slått i hjel. Hvordan døde han?
- Det er ikke derfor jeg er her. - Nei, du er her for bildene. Glem det.
- Hvordan kan du vite noe om saken? - Jeg vet noe om en av politimennene.
Så du liker politimenn?
Jeg liker detektivhistorier. Og detektiver.
Et skarpt sinn er sexy.
Bilens posisjon og det faktum at mannen ble truffet i bakhodet, sier alt.
- Hvordan ble han drept? - Han ble ikke det.
Hvordan vet du at det ikke var drap?
Jeg vet at mannen hadde vært utenlands, og at bildene er i dette rommet.
- Hvordan? - De er altså i rommet? Takk.
John, pass på døren. Ikke slipp noen inn.
To menn alene på landsbygda og bare én bil.
- Skulle du ikke lete etter bildene nå? - De finner jeg allikevel.
Du er relativt intelligent, så la oss fordrive tiden. To menn og en bil.
Sjåføren prøver å få i gang motoren, uten hell.
Vandreren stanser og kikker opp mot himmelen. På fuglene, kanskje.
- Snart hender noe. Hva? - Vandreren dør.
Nei, det er resultatet. Hva skjer?
- Jeg forstår ikke. - Forsøk.
Du kler deg naken for å gjøre inntrykk. Tenk i stedet. Det er "sexy".
- Bilen får tilbaketenning. - Og forårsaker et kraftig smell.
Lyd er viktig og kan avsløre mye.
For eksempel...
Takk. Når en brannlarm går, søker en mors blikk mot sitt barn.
En brann avslører alltid det vi verner om.
Du har vel ikke et barn her inne? Du kan slå den av, John.
- Slå den av! - Et øyeblikk.
Takk.
Man bør alltid bruke hansker.
Det første tallet er mest fettet. Utvilsomt en treer. Så blir det verre.
En sekssifret kode, men neppe fødselsdagen.
- Født på 80-tallet, men 8 er ubrukt. - Jeg kunne gitt deg koden nå...
Men det har jeg allerede gjort. Tenk!
Hendene bak hodet, ned på gulvet og ligg stille!
Ned, miss Adler!
- Gjelder det meg også? - Du skal åpne safen.
- Hvorfor vil en amerikaner ha bildene? - Åpne safen, takk.
- Jeg har ikke koden. - Hun sa at hun har gitt deg den.
Med ditt rykte går jeg ut fra at du har fått den med deg.
Hun har koden! Spør henne.
Hun kan også tilkalle politiet og slå på alarmen. Jeg stoler ikke på henne.
- Mr Holmes vet ikke... - Stille! Får jeg høre ett ord til,-
- skal jeg male veggen med innmaten av skallen din. Det gjør jeg så gjerne.
Mr Archer, når jeg har telt til tre, skyter du dr Watson.
- En. - Jeg har ikke koden. Jeg har den ikke!
Jeg kommer snart til å tro deg.
- Tre. - Vent!
Takk skal du ha. Vær snill å åpne den.
Vatikanske kameer!
- Har du noe i mot det? - Så avgjort ikke.
- Han er død. - Takk. Det var oppmerksomt av deg.
- Jeg er smigret. - Ikke vær det.
Det kommer flere. De overvåket nok huset.
- Vi bør tilkalle politiet. - Ja.
- De er på vei. - For guds skyld...
Sjekk huset og finn ut hvordan de kom inn.
Da var adelstittelen sikret.
Den er min.
- Alle bildene er vel her? - Jeg har kopier.
Du har sett til at bildene ikke kan spres.
Materialet må være unikt for å kunne selge det.
- Hvem har sagt noe om å selge? - Mobilen inneholder mer enn bilder.
Kameratelefonen er mitt liv. Jeg vil heller dø enn å la deg ta den.
- Den er min beskyttelse. - Den var det.
De kom inn denne veien.
- Hun har bare besvimt. - Det er hun vant til.
Sjekk bakdøren, dr Watson.
Ja vel.
Du virker rolig. Du drepte en mann med fellen din.
Han ville ha drept meg. Det var forebyggende selvforsvar.
Hva er det?!
Gi meg den.
- Nei! - Gi meg den.
Men i himmelens navn... Slipp den!
Slipp den, sa jeg!
Takk, kjære.
Hils den pene piken og si at bildene er trygge hos meg.
Ikke for utpressing, bare som en forsikring.
Dessuten vil jeg kanskje treffe henne igjen.
Å, nei, du...
Det har vært en fornøyelse. Ikke ødelegg det.
Jeg vil at du skal huske meg som kvinnen som beseiret deg.
- God natt, mr Sherlock Holmes. - Hva er det du gjør?
Han kommer til å sove noen timer. Ikke la ham kveles i sitt eget oppkast.
- Hva har du gitt ham? - Han blir bra. Jeg har brukt det før.
Jeg tok feil av ham. Han visste hvor han skulle se.
- Koden til safen. - Hva var det?
Skal jeg si det?
Mine mål.
Nå har jeg det!
Nei, bli sittende. Jeg tar meg av pratingen.
Bilen får tilbaketenning. Vandreren titter opp mot himmelen.
På fugler, sa du, men det stemmer ikke. Det var et annet flygende objekt.
Når bilen får tilbaketenning, snur vandreren seg.
Det var en kjempetabbe. Sjåføren rekker aldri å se hva som drepte vandreren.
Den er blitt skylt bort av vannet.
En erfaren friluftsmann kommer tilbake fra utlandet med en bumerang.
Og det fikk du av bare én titt... Sexy er ordet.
Jeg...
Så, ja... Ingen fare.
Jeg skal bare levere tilbake frakken.
John? John!
Går det bra? Du husker kanskje ikke så mye.
Lestrade har prøvd å få tak i deg.
- Hvor er hun? Kvinnen. - Hvilken kvinne?
- Kvinnen! - Irene Adler greide å unnslippe.
Hun har ikke vært her. Hva skal du...?
Nei, nei, nei. Tilbake i sengen med deg.
- I morgen føler du deg bra igjen. - Jeg har det bra nå.
- Jeg er her inne hvis du trenger meg. - Hvorfor skulle jeg det?
VI SEES IGJEN, MR HOLMES
- Ikke vær urolig for bildene. - I en sexarbeiders eie.
Hun vil ikke ha penger, men... beskyttelse av en eller annen grunn.
Stanset du etterforskningen av skuddramaet?
Så lenge hun har bildene, er vi bundet på hender og føtter.
Hun ville likt ordvalget. Mobilen er hennes frikort, så la henne være.
- Behandle henne som en kongelig. - Men ikke som hun behandler dem.
- Hva var det? - En SMS.
Hva var den lyden?
Visste du at hun hadde andre etter seg også?
Drapsmenn opplært i CIA vil jeg gjette på.
Det er skammelig å utsette sin lillebror for fare.
Familien er det viktigste vi har, Mycroft Holmes.
- Hold munn, mrs Hudson! - Mycroft!
- Jeg ber om unnskyldning. - Men hold munn.
Er ikke den lyden litt uanstendig?
- Det er ingenting du kan gjøre. - Jeg kan ha henne under overvåkning.
Følg henne på Twitter under brukernavnet "Piskesnerten".
Veldig festlig.
Unnskyld. Hallo?
Hvorfor lager mobilen din den lyden?
- Hvilken lyd? - Som den akkurat lagde.
- Det betyr at jeg har fått en SMS. - Den pleier ikke å låte sånn.
Noen har fikset telefonen og lagt inn sitt personlige SMS-signal.
- Så hver gang personen sender SMS...? - Det virker sånn.
Kan du ikke skru ned lyden? Når man er kommet i min alder...
- Mobilen lå jo i frakken din. - Trekk dine egne konklusjoner.
- Jeg er ikke dum. - Hva får deg til å tro det?
Grønt lys for Bond Air. Sjekk med Coventry. Vi snakkes.
Hva mer har hun? Irene Adler.
Amerikanerne blåser i de bildene. Det handler om mye mer enn som så.
Det er noe stort på gang.
Irene Adler er ikke ditt problem lenger. Du skal holde deg unna dette.
- Skal jeg det? - Ja, Sherlock.
Det skal du.
Nå må jeg fremføre en unnskyldning overfor en gammel venn.
Hils fra meg.
- Vakkert, Sherlock! - Fantastisk.
- Du skulle ha tatt på deg geviret. - Noe bør overlates til fantasien.
- Nei takk, Sarah. - Han er ikke flink med navn.
Etter Sarah var det hun med kvisene. Hvem kom etter den kjedelige læreren?
- Ingen. - Jeanette! Utelukkingsmetoden.
- Kjære vene... - Hei, alle sammen.
Det sto på døren at det bare var å stige på.
- Skal jeg... Milde makter! - Så da har vi et lite juleselskap.
Det er den dagen i året som guttene må være snille, så det er verdt det.
- Slå deg ned. - Fremdeles 1895 treff på bloggen.
Har du lagt ut et bilde av meg i den hatten?
- Hvordan er hoften din? - Ille, men takk som spør.
Jeg har sett verre, men jeg jobber jo med døde.
- Oi, beklager. - Ikke prøv å være morsom, Molly.
- Skulle ikke du til Dorset i julen? - Vi drar i morgen, jeg og kona.
- Det er bra igjen. - Hun ligger med gymlæreren.
John, du skal visst til søsteren din. Sherlock beklaget seg over det.
- Hun har sluttet å drikke. - Nei.
Så du har ny kjæreste, Molly? Som du skal treffe i kveld og gi en gave.
- Ta deg en fridag. - Ser dere ikke den øverste pakken?
Pent pakket inn i kontrast til de andre hastverksjobbene.
Rødfargen går igjen i leppestiften. Miss Hooper har kjærlighet i sikte.
Gaven tyder på store forhåpninger - om enn fullstendig bortkastede.
Hun har sminket seg og kledd seg opp-
- som en kompensasjon for liten munn og små bryster...
TIL SHERLOCK FRA MOLLY
Du sier alltid noe stygt. Hver eneste gang.
Alltid.
Jeg er lei for det. Tilgi meg.
God jul, Molly Hooper.
- Nei, det var ikke... - Det var jeg.
- Var det? - Telefonen min.
Du har fått 57 sånne SMS-er.
Så spennende at du teller.
- Ha meg unnskyldt. - Hva er det?
- Ha meg unnskyldt, sa jeg. - Svarer du noen gang?
Ikke si at vi skal ha vår årlige juletelefon. Er det blitt lovfestet?
- Dere vil finne Irene Adler i kveld. - Vi vet hvor hun er.
Som du påpekte, spiller det ingen rolle.
Dere kommer til å finne henne død.
- Er alt i orden? - Ja.
Signalementet stemte, så jeg lot henne bringes hit, ditt andre hjem.
- Du måtte ikke komme. - Det er greit. Alle andre feirer jul.
Ansiktet er ganske istykkerslått, så det kan være litt vanskelig...
- Det er henne, ikke sant? - Få se resten av kroppen.
- Det er henne. - Takk, miss Hooper.
Hvem er hun? Hvordan kjente Sherlock henne igjen på...ikke på ansiktet?
Bare én.
- Hvorfor det? - God jul.
Røyking innendørs. Fins det ikke en lov om det?
Ingen kommer til å ta særlig skade av det i et likhus.
- Hvordan visste du at hun var død? - Hun hadde en gjenstand i sitt eie.
Hennes liv avhang av den, og likevel ga hun den fra seg.
Hvor er denne gjenstanden nå?
Se på dem.
De bryr seg så mye.
Tror du at det er noe galt med oss?
Alle liv tar slutt, og alle hjerter knuses.
Å bry seg om andre er ingen fordel, Sherlock.
- Det er jo en lightsigarett. - Du kjente henne knapt.
God jul, Mycroft.
Og godt nytt år.
- Han er på vei. Har du funnet noe? - Nei. Tok han sigaretten?
Han er her om ti minutter. - Vi har lett overalt uten resultat.
- Er det fare for tilbakefall i kveld? - Jeg vet ikke sikkert. Bli hos ham.
- Jeg har andre planer. - Nei.
Mycroft?
- Jeg er lei for det. - Mine venner tar feil av deg.
- Du er en fabelaktig kjæreste. - Så fint. Det har jeg alltid synes.
- Sherlock Holmes har vært heldig. - Jeanette, da.
Du gjør jo alt for ham, og han kan ikke engang holde orden på kjærestene dine.
Si hva jeg skal gjøre!
- Jeg kan ikke konkurrere med Sherlock. - Jeg kan lufte hunden for deg.
- Jeg har ikke hund! - Nei, det var den forrige...
Herregud!
- Jeg ringer deg. - Nei!
Det taklet du ikke spesielt bra.
Hei.
Er alt i orden?
Dere har vel ikke ødelagt sokkesystemet mitt?
For en vakker melodi, Sherlock. Den har jeg ikke hørt før.
- Komponerer du? - Jeg tenker bedre da.
- Hva tenker du på? - Telleverket har stanset på 1895.
- Ja, det er noe galt med det. - Det kan være en melding.
FEIL KODE TRE FORSØK IGJEN
- Bare noe galt... - Akkurat.
Ja vel... Jeg går ut en stund.
Har han noensinne hatt et forhold til noen, jente eller gutt?
Jeg vet ikke.
- Hvordan er det mulig ikke å vite det? - Ingen vet hva som foregår i hans hode.
Ha det så lenge.
- John? - Ja? Hei.
- Hallo... - Noen planer for nyttårsaften i kveld?
Ikke noe som er bestemt. Ikke noe som jeg ikke lett kan forandre på.
- Har du noen forslag? - Ett.
Mycroft kunne bare ringt. Hvis han ikke hadde det forbaskede maktkomplekset.
Kan vi ikke bare gå på en kafé?
Sherlock følger ikke etter meg overalt.
Inn der.
Han er på vei. Du hadde rett. Han tror det er Mycroft.
Han komponerer trist musikk.
Spiser ikke.
Sier knapt et ord unntatt når han korrigerer tv-en.
Knust hjerte ville jeg ha sagt, men du vet jo hvordan Sherlock er.
Han er jo alltid sånn.
Hallo, dr Watson.
- La ham vite at du lever. - Han vil lete meg opp.
Du lå død på et bord. Det var uten tvil deg.
Jeg vet hva den ansvarlige for DNA-registeret liker.
- Jeg var nødt til å bli borte. - Hvorfor kan jeg i så fall se deg?
Jeg gjorde en tabbe. Du må hjelpe meg å ta en ting tilbake fra Sherlock.
- Nei. - Det gjelder hans egen sikkerhet.
- La ham få vite at du lever. - Jeg kan ikke.
Da forteller jeg det. Men vent deg ingen hjelp fra meg.
- Hva skal jeg si? - Hva pleier du å si i meldingene dine?
- Bare det vanlige. - Ingenting er "vanlig" her.
"God morgen. Jeg liker den morsomme hatten."
"Jeg er lei meg. Spis middag med meg. Så sexy du var på tv."
"Jeg er ikke sulten. Spis middag med meg."
Flørter du med Sherlock Holmes?
- Han svarer aldri. - Sherlock svarer alltid.
Han vil alltid ha det siste ordet om det så blir det siste han gjør.
- Betyr det at jeg er spesiell? - Kanskje det.
- Er du sjalu? - Vi er ikke sammen.
Sånn. "Jeg er ikke død."
"Spis middag med meg."
Hvem pokker vet når det gjelder Sherlock,-
- men om noen eventuelt måtte bry seg: Jeg er ikke homo.
Men det er jeg.
Se på oss.
Ikke akkurat nå. Eller hva?
Hold opp!
Sherlock!
Sherlock...
Ikke noe snufsing, mrs Hudson. Det endrer ikke kulens bane.
Ville ikke det vært en deilig verden?
- Du har noe vi vil ha, mr Holmes. - Så spør etter det, da.
Jeg har spurt henne, men hun vet visst ingenting.
Men du vet hva jeg vil ha, ikke sant?
HALSPULSARTERIE, ØYNE, LUNGER, RIBBEIN
Ja, det tror jeg faktisk.
Send ut lakeiene først. Det er for mye enfoldighet her inne.
- Gå ut i bilen. - Og kjør av sted. Ikke prøv å lure meg.
Nå kan du legge vekk pistolen. Jeg er ubevæpnet.
- Kan jeg sjekke? - Jeg insisterer.
Idiot.
- Takk... - Det er over nå.
LOVBRUDD PÅGÅR FORSTYRR GJERNE
Hva er det som skjer? Hva i svarte er dette...?
Amerikaneren overfalt mrs Hudson, og jeg gjenoppretter universets balanse.
- Hva har de gjort? - Det er bare jeg som er dum.
- Følg henne ned og ta hånd om henne. - Det går bra.
- Jeg skal ta en kikk på det. - Jeg klarer meg.
- Skal du fortelle hva som foregår? - Antakelig, men gå nå.
Lestrade? Vi har hatt innbrudd i Baker Street.
Send dine minst irriterende betjenter og en ambulanse. Vi er uskadd.
Innbruddstyven derimot... Han ble stygt skadet.
Noen brukne ribbein, kraniebrudd, antakelig en punktert lunge...
Han falt ut av vinduet.
Det svir.
Rett på søppelkassene mine.
- Hvor mange ganger falt han ut? - Det er litt uklart.
Jeg mistet tellingen.
Hun må sove oppe hos oss i natt.
- Hun har det bra. - Det har hun slett ikke.
Hun bør vekk fra Baker Street og bo hos sin søster en stund.
Hun er i sjokk, og det på grunn av en kameratelefon. Hvor er den forresten?
- På verdens sikreste sted. - Den lå i lommen på slåbroken din.
Jeg greide å få tak i den da de trodde at jeg gråt.
Skam deg, John Watson. Skulle mrs Hudson dra fra Baker Street?
England vil rase sammen.
- Hvor er den nå? - På et sted der ingen vil lete.
- Det er mer enn bilder på den mobilen. - Det stemmer.
Med andre ord løy hun.
Hvordan føles det?
- Godt nytt år, John. - Kommer du til å treffe henne igjen?
GODT NYTT ÅR SH
- Er det en mobil? - Ja.
- Som du røntger? Hvis telefon er det? - En kvinnes.
- Kjæresten din? - Skulle jeg røntge min kjærestes ting?
- Alle gjør dumme ting. - Ja.
Det er akkurat det de gjør. Veldig dumme.
Hun sendte mobilen til min adresse. Og hun liker leker...
FEIL KODE TO FORSØK IGJEN
- Sherlock! - Vi har en ny klient.
På soverommet ditt?
Jaha...
- Hvem er det som jakter på deg? - Folk som vil drepe meg. Mordere.
- Du må gjerne presisere litt. - Så du iscenesatte din egen død?
- Men du lot oss vite at du levde. - Jeg visste at dere kunne holde munn.
Og det gjorde dere.
- Hvor er kameratelefonen? - Ikke her. Vi er ikke dumme.
Hvor har dere gjemt den? Dere kan være overvåket.
I så fall kjenner de til bankboksen min.
- Jeg trenger den. - Vi kan ikke bare dra og hente den.
Molly Hooper kan ta den til sykehuset. En av dine hjemløse kontakter-
- kan levere den i kafeen, så guttene kan ta den ut bakveien.
En utmerket plan med alle mulige forsiktighetsregler.
Så...hva har du på telefonen? Generelt, mener jeg.
Bilder og informasjon jeg kan trenge. Som en garanti for min sikkerhet.
Jeg oppfører meg ikke alltid like pent og må forsikre meg om folks lojalitet.
- Hvordan får du informasjon? - Ved ikke å oppføre meg.
- Noe truer din sikkerhet. Vet du hva? - Ja.
- Men jeg forstår det ikke. - Det ante meg. Vis meg det.
Koden.
- Den virker ikke. - Du har tastet inn koden på en kopi.
Jeg hadde forventet meg noe litt mer avansert, men takk allikevel.
FEIL KODE ETT FORSØK IGJEN
Jeg sa jo at kameratelefonen er livet mitt. Jeg kjenner den igjen.
- Du er ganske god. - Du er ikke så verst selv heller.
Hamish!
John Hamish Watson. Hvis dere tenker på navn til barnet.
Jeg kjente en mann som jobbet i forsvarsdepartementet.
Han ville gjerne briljere. Han hadde en e-post som skulle redde verden.
Jeg fotograferte den mens han var bundet opp på annet hold.
- Greier du å lese det på skjermen? - Ja.
Jeg lot en kryptograf se på det, men han hang for det meste opp ned.
Han greide ikke å knekke koden.
Hva kan du få til, mr Holmes? Imponer meg om du kan...
Et fly går fra Heathrow til Baltimore i morgen kl 18.30.
Hvordan det kan redde verden kan jeg ikke si på bare åtte sekunder.
Dette er plasser i et passasjerfly.
Ingen I-er, for de kan tolkes som ettall, og ingen bokstaver etter K.
Tallene opptrer tilfeldig, men bokstavene kommer i rekkefølge.
Bare en jumbojet har flere enn 55 rader.
Rad 13 utelukker overtroiske selskaper. Rutenummer 007 utelukker flere.
Avgang fra Storbritannia er sannsynlig ut fra hvor informasjonen kom fra.
Det eneste som stemmer med kriteriene, er 18.30-flyet til Baltimore i morgen.
Ikke si at det var fabelaktig. Det har John alt gjort på alle mulige måter.
Jeg kunne tatt deg her og nå til du ba om nåde to ganger.
John, sjekk rutetabellene for flyene for å se om jeg har rett.
- Jeg har aldri noensinne bedt om nåde. - To ganger.
- Du har rett. Rute 007. - Hva sa du?
- Du har rett. - Nei, etter det.
- Rute 007. - 007, 007...
Noe med 007, men hva?
747 I MORGEN 18.30 HEATHROW
Noe med 007, men hva?
Grønt lys for Bond Air.
EN JUMBOJET. DU STORE MIN, MR HOLMES.
Grønt lys for Bond Air. Sjekk med Coventry.
- Coventry. - Jeg har aldri vært der. Er det pent?
- Hvor er John? - Han gikk ut for et par timer siden.
Det var han jeg snakket med.
Hva har Coventry med saken å gjøre?
Det hevdes, antakelig feilaktig,-
- at de allierte visste at Coventry skulle bombes.
De ville ikke vise at de hadde knekt koden, så de lot det skje.
Har du noen gang vært sammen med noen?
- Unnskyld? - Nå er jeg taktløs.
- Jeg forstår ikke. - Da skal jeg være taktfull.
- Spis middag med meg. - Jeg er ikke sulten.
Hvorfor skulle jeg spise middag...
...hvis jeg ikke er sulten?
Hvis verdens undergang var nær, og dette var den siste kvelden...
Ville du da ha takket ja?
- Sherlock! - For sent.
Mrs Hudson er ikke verdens undergang.
Denne herren sto utenfor døren. Virker ikke ringeklokken?
Er du her for å hente meg igjen? Jeg nekter.
Det tviler jeg på.
Det er en bombe på flyet, men myndighetene vil ikke avsløre kilden,-
- så flyet kommer til å sprenges. Akkurat som Coventry.
Historien gjentar seg i det uendelige.
Du ser piggere ut.
- Hvordan føler du deg? - Som en som vil skyte hodet av deg.
Jeg ville fått medalje for det.
Coventry-gåten. Hva synes du om min løsning?
De dødes flyvning.
Terroristene får gjennomføre sin dåd. Hundrevis av ofre, men ingen dør.
Finurlig, ikke sant? Du har snublet rundt i periferien av dette prosjektet.
Kjedet du deg for mye til å se mønsteret?
Vi fikk ikke se bestefar da han var død.
Min tante er byttet ut. Dette er ikke menneskeaske.
Vi gjorde det samme i Tyskland, men en av passasjerene rakk ikke flyet.
Men sånn er det med de døde. De er alltid for sent ute.
Hvordan skal flyet kunne fly? Ubemannet fly, så klart...
Det kommer aldri til å ta av. Prosjektet er avlyst.
Terroristgruppen har fått vite at vi kjenner til bomben.
Vi har mistet alt. En liten del av en e-post,-
- og flere års planlegging var bortkastet.
Mannen i forsvarsdepartementet...
En ensom, naiv mann som vil briljere...
Og en kvinne som kunne få ham til å føle seg utvalgt.
- Du bør sjekke de ansatte bedre. - Det er deg jeg snakker om, Sherlock!
En jomfru i nød...
Er du virkelig så forutsigbar? Dette var som tatt ut av læreboken.
Løftet om kjærlighet, det vonde tapet og gjenforeningens glede...
Gi ham en gåte og se hvordan han danser.
- Ikke vær tåpelig. - Tåpelig...?
Hvor raskt dechiffrerte du e-posten? Var du ivrig etter å imponere?
Det tok ikke engang fem sekunder.
Jeg drev deg mot henne.
Beklager, jeg visste det ikke.
- Mr Holmes, vi må snakke sammen. - Det er noe jeg ikke helt forstår.
Du har gjort ditt, junior. - Det er mye mer.
Her er det hemmeligheter og bilder som kan få hele din verden til å rase.
Det er bare én måte å stanse meg på.
Med mindre du vil avsløre at lillebror er den største sikkerhetsrisikoen.
- Eksperter kan få tak i innholdet. - Jeg har allerede testet den teorien.
Jeg lot Sherlock prøve i et halvt år. - Fortell hva du fant i mobilen.
Det er fire enheter inni dekslet som inneholder syre eller sprengstoff.
- Åpnes dekslet, ødelegges harddisken. - Sprengstoff. Det er mer min stil.
En viss mengde data kan alltid gjenopprettes.
Det er dessverre sånn at vi har folk som kan tvinge deg til å avsløre koden.
En kode låser opp telefonen og en ødelegger harddisken.
Hvis hun gir dere feil kode, får dere ikke flere forsøk.
Er han ikke flink? Jeg tror at jeg vil ha ham i bånd.
Da ødelegger vi telefonen.
God idé, med mindre briters liv avhenger av informasjonen i den.
- Gjør det? - Det ville vært rent spill å si det.
Men jeg er ferdig med å spille.
En liste over mine krav og forslag til hvordan dere skal beskytte meg.
Jeg lyver hvis jeg sier at det ikke vil påvirke rikets økonomi.
- Du vil sikkert sove på saken. - Ja, takk.
Synd. Av sted med deg for å snakke med de andre.
Du er svært grundig. Om bare våre folk var halvparten så gode.
Jeg kan ikke ta hele æren selv. Jeg fikk litt hjelp.
- Jim Moriarty hilser. - Han har kontaktet meg.
Han vil virkelig ha min oppmerksomhet. Det kan nok ordnes.
Takk til kriminalkonsulenten som hjalp meg å utnytte all denne informasjonen.
Han lærte meg å manipulere brødrene Holmes.
Vet du hva han kaller deg? Ismannen...
...og uskylden.
Han liker å forårsake problemer. Det er en mann etter min smak.
Og her er du nå, dominaen som la en hel nasjon for sine føtter.
- Godt spilt. - Nei.
Unnskyld?
Nei, sa jeg. Men det var ikke langt unna.
Spillet var altfor omfattende, og du nyter det for mye.
Jeg har full forståelse for suget etter spenning, men følelser...?
Det er en kjemisk brist som finnes på taperens side.
- Hva er det du snakker om? - Deg.
Huff, da. Se på stakkaren. Du tror vel ikke at jeg var interessert i deg?
Fordi du er Sherlock Holmes, den smarte detektiven i den rare hatten?
Nei...
Fordi jeg tok pulsen på deg.
Forhøyet... Utvidede pupiller...
John Watson tror nok at kjærlighet er en gåte for meg, men kjemien er enkel.
Det er sant at forkledninger speiler vårt sanne jeg.
Koden til safen var målene dine. Men ditt hjerte er mye mer intimt.
La aldri det styre over hodet.
Du kunne ha valgt helt tilfeldige tall, men du kunne ikke styre deg.
Jeg trodde at kjærlighet setter en i en farlig situasjon.
Takk for det endelige beviset.
Jeg mente ikke noe av det jeg sa.
- Det var et spill. - Jeg vet det.
Og nå taper du.
Vær så god. Jeg håper at innholdet kompenserer for uleiligheten.
Du kan slippe henne. Hun overlever ikke lenge.
- Vil du at jeg skal trygle? - Ja.
Vær så snill...
Du har rett. Jeg vil ikke engang klare meg i et halvt år.
Det blir dessverre ingen middag.
- Du røyker ikke. - Jeg går ikke på kafé heller.
- Er det Irene Adlers mappe? - Avsluttet for godt.
Jeg er på vei for å meddele min bror, om ikke du vil gjøre det...
...at hun greide å få vitnebeskyttelse i USA. Nytt navn, ny identitet...
Hun kommer til å overleve, men han kan aldri treffe henne igjen.
Han foraktet henne mot slutten. Han omtaler henne bare som "Kvinnen".
Er det et bevis på forakt? Eller er det en hyllest?
"Den eneste kvinnen som betyr noe."
Han er ikke sånn. Han har ikke følelser på den måten, tror jeg.
Min bror kunne vært forsker eller filosof, men velger å være detektiv.
- Hva sier det om hans hjerte? - Jeg vet ikke.
Ikke jeg heller. Som liten ville han bli sjørøver.
- Han tåler å høre om vitnebeskyttelsen. - Jeg er enig.
Derfor har jeg bestemt meg for å si det.
- I stedet for hva? - Hun er død.
Hun ble tatt til fange av terrorister i Karachi og halshugget.
- Hun har iscenesatt sin egen død før. - Denne gangen var jeg grundig.
Bare Sherlock Holmes kan lure meg. Og han var vel neppe tilgjengelig.
Så...
Hva skal vi si til Sherlock?
Du kommer med nyheter. Trippeldrapet i Leeds ble utført av gartneren.
Nei, det...
Det dreier seg om Irene Adler.
Hva?
- Har hun kommet tilbake? - Nei, da. Jeg traff Mycroft utenfor.
- Er hun tilbake i London? - Nei, hun...
...er i USA. Hun greide å skaffe seg vitnebeskyttelse der.
- Jeg aner ikke hvordan. Så, du vet... - Hva vet jeg?
- Du kan aldri treffe henne igjen. - Hvorfor skulle jeg ville det?
- Er det hennes mappe? - Ja, Mycroft skal få den.
- Vil du...? - Nei.
- Jo... - Men jeg vil ha kameratelefonen.
- Den er tom for informasjon. - Jeg vet det, men...likevel.
Jeg må gi dette tilbake til Mycroft.
Den tilhører myndighetene, jeg kan ikke...
Takk.
Jeg må levere tilbake mappen.
Fikk du flere SMS-er fra henne?
Én, for noen måneder siden.
- Hva skrev hun? - "Farvel, mr Holmes."
FARVEL, MR HOLMES
SEND
Når jeg sier løp, så løper du.
"Kvinnen..."
Den eneste.
Tekst: David Skahjem www.undertext.se